Tidigare på The Americans.
- FBI! Stå still! - Ronald Reagan bryr sig inte!
Jag tjänstgjorde oralt innan penetration ägde rum.
Jag är stolt över dig, Stan.
De vill ge mig en medalj.
- Var är din syster? - Hon fick jobba över i skolan.
Tack för att resan gick så fort.
Det känns bra att prata med nån.
Sätt dig.
Vi tolererar inte lögner.
Ring mig när du kommer hem...
om du vill träffa några som hajar.
Kelli, det är Paige.
Har du tid att ses?
- Amelia, då? - Nian, cheerledare!
- Jösses, nej! - Jo!
- Går Jared i gymnasiet? - Han ska till Carnegie Mellon nästa år.
Emmett.
Paige och Henry. Nu.
- Vem kan göra så här? - Vill du ha en lista?
Nån som känner varenda en av oss...
nån som känner till operationen.
Hur kan man leva såhär?
Han är en lysande fysiker...
och en vältalig representant för judiska dissidenter...
som ännu sitter fast i Sovjetunionen...
som han själv en gång.
Anton Baklanov.
Tack, rabbi Gittelson.
Fysikens värld omfattar mikroskopiska...
sub-mikroskopiska, liksom de mycket avlägsna...
världarna med det ännu osedda.
I eftermiddag vill jag tala om en värld med osedda människor...
ett samhälle där judar förvandlas till icke-personer.
För tio år sen slapp jag ut ur Sovjetunionen.
I USA fann jag ett hem...
rättvisa, värdighet, baseboll-
Och frihet...
för min egen del, min vackra hustru och framför allt min son.
Så ska jag få det att lysa
Gömma det under skäppan? Nej!
Låta det lysa
Hör ni! Det här är Paige.
- Hejsan, Paige. - Hej.
Låt inte Satan blåsa det ut
Låt det lysa
Låt inte Satan blåsa det ut
Låt det lysa
Jag lyssnade!
Jag vet.
Anton Baklanov dör hellre än förråder sitt nya hemland.
- Inte rekryterbar? - Aldrig nånsin.
Är det bråttom?
Nej, varför då?
Vi kan ta en omväg till jobbet i morgon.
Var har du varit?
Emily behövde mig, och-
Hon har en kille, han är lagkapten i fotboll.
Han tror att han är en gudagåva, men han tar henne så för given.
Okej, jag ville bara veta var du varit.
Ring nästa gång du blir sen.
Okej, förlåt. Läxdags.
Vad är det här om en ny bil?
Har Henry sagt nåt? Jag bara leker med tanken.
Det gör inte Henry.
Stans kompis är ju en guldgruva.
Vi fick rörmokarfackets resepaket.
Vi kan nog få in flera såna-
Vi behöver ingen ny bil.
Billigare än ett flygplan-
Jag är glad att ni mår bra.
När jag hörde om Emmett och Leanne, blev jag rädd att ni–
Hemska tider. Vi måste prata.
Moskva sände timme för timme.
För första gången visste jag inte vad jag skulle göra.
Vad skulle jag göra?
- Hur mycket vet centret? - Inte mycket.
De undersöker men får gå försiktigt fram.
Tror de nån annan har exponerats?
De vet inte- Allt är möjligt.
Ni lever ju än. Det är alltid nåt.
De har satt övervakning på våra ungar.
Risker och förmåner.
De är rädda nu, jag har sett det förut.
Men de gör inte allt för att ta reda på vad som hänt...
och det står jag inte ut med.
Vad vill du ha av oss?
Vi har haft våra svårigheter och jag är ledsen för min del i det.
Tro mig eller ej, men nu behöver vi samma sak.
Vad är det, då?
Hjälp mig att hitta dem som dödade Emmett och Leanne.
Dig, personligen? Utan centrets vetskap?
Det är vi skyldiga Emmett och Leanne.
Jag har några idéer om vem som kan ligga bakom.
Högst på listan– Andrew Larrick, före detta specialuppdrag i Vietnam.
Vi tror att han utvecklade en specialgrupp inom marinen.
Han undervisar vid sjökrigsskolan i Annapolis.
Emmett och Leanne utpressade honom. Han är homosexuell.
Han var den ende som var bra nog att hitta dem.
För att komma åt Larrick, måste ni ha en heltät täckmantel.
Första steget är den här mannen- Brad Mullin.
Marinsoldat som jobbar från Dam Neck, Virginia Beach.
Elizabeth, sist jag såg dig låg du...
nästan på operationsbordet.
Jag visste att du skulle klara dig, men inte om du skulle jobba igen.
- Det gjorde jag. - Tack och lov.
Jag har tänkt mycket på dig.
Jag...
kan inte ändra det som varit.
Men jag är glad ändå.
Commendation day. Din första?
Specialstyrkan i Arkansas fick medalj. Jag hämtade inte min.
Det här är ett fint brev i en fin ask.
Du förtjänar beröm för att du stoppade aset, Beeman.
Tack, sir.
Tyvärr håller vi inte i tyglarna längre.
Herrn från Sovjetambassaden...
som hade den dåliga smaken att få hjärnan bortblåst...
har gett mig en dubbelgranskning av underrättelsekomittéerna.
Fan!
Om vi inte kan hindra dem, står du näst i tur.
Med all respekt, sir, var Gaad inte alls ansvarig för-
Agent Beeman, jag bryr mig inte om vem som gjorde vad.
Det var en KGB-agent verksam på amerikansk jord.
Ett riskfyllt företag vi har.
- Förstår vi varandra? - Ja, sir.
- Ursäktar ni oss en sekund? - Självklart!
Vi måste göra det.
- Ska vi leva eller dö med henne? - Eller bara vänta?
Hon vill veta vad som hände lika mycket som vi.
Okej?
- Brad Mullin– - Inga problem.
Jag tar hand om det.
Mullin är datanörd, kameragalen och älskar klassisk musik.
- Det finns en miljon sätt. - Jag fixar det.
Tack ändå.
Baklanov är utvärderad.
Vi rekryterar honom inte.
Arkadij Ivanovitj, centret tycker kanske Baklanov är småpotatis.
De hade aldrig utvärderat honom...
om de inte trott att han är värdefull för oss.
De släpper det.
De tror han är akademiker bara. Men hans forskning är nyckeln till...
amerikanernas utveckling av mål med mindre radaryta.
Just det, stealth-teknologi.
Då förstår du varför jag inte vill avbryta operationen.
Centrets uttryckliga order.
Jag vill läsa dem.
Jag vill gärna ge dig dem, Oleg Igorevitj...
men du är inte tillräckligt säkerhetsklassad.
Jag är bakbunden.
- Vi ses i morgon. - God natt.
Sir.
Är allt som det ska?
Bara fint! Jag är befordrad västerut.
Befordrad västerut?
Byråkratiska för överkörd.
De tar in en chef över mig.
Jim Halliwell från Atlanta-kontoret.
Han ansvarar för avdelningen på obestämd tid.
Ni skulle inte ta på er skulden för detta.
Jag gillar inte att dra dig med mig i fallet, Stan.
Dessutom, ursäkta men-
är de ute efter större byten.
- Godnatt, Agent Beeman. - Godnatt, sir.
Virginia Beach, Virginia
BEETHOVEN, STRÅKKVARTETTER
Ja, oj! Väldigt-
Jag avskyr dem faktiskt.
Jag kan inget om klassisk musik.
Du har då valt en-
Du tänkte kanske: “Goa gamla Beethoven.”
Ja, att det skulle bli som tröst eller nåt upplyftande.
- Men det här är så mörkt. - Kvartetterna, ja.
- Är det där bra? - Jättebra.
STORA FÖRESTÄLLNINGAR MOZART
Det här är faktiskt vad du var ute-
Ska du höra på den nu?
Vill du- Ta den, du!
Vi kunde ju lyssna tillsammans.
- Typ, i hytten? - Bara om du vill.
Jo, det vill jag.
Visst, det blir jättebra.
- Nu, med det samma? - Ja.
Okej.
Det blir starkt.
Man gör ju det man måste.
Det är ju vad vi har tränats till.
Men sen, när äventyret är över...
då har man faktiskt tagit en människas liv.
Har du gjort det förr?
Ja.
Vad är det med dig? Hur är det på jobbet?
Din kompis rörmokaren öppnade en del dörrar åt oss.
Bra. Det gläder mig, man vill ju hjälpa till.
Det uppskattas. Bra att det kommer in lite extra.
Vi tänkte pimpa kontoret en smula. Jag, i alla fall.
Jag har en kärleksaffär.
Du får inte säga det till nån, inte ens Elizabeth.
Självklart.
Jag går som i en dimma-
Helt galet.
Du har väl aldrig-
Man tänker på det hela tiden.
Under alla år har jag aldrig-
Vi är ju bara människor.
Jag och Elizabeth har också haft våra fallgropar.
Jag vet.
Nu är vi starka, tror jag.
Kanske man aldrig är så stark.
Äktenskap är svårt.
Man älskar sin fru, och sen börjar vardagsskiten tränga sig på.
Det betyder ju inte- Sandra och jag-
Vi gör nästan ingenting tillsammans.
Det här jobbet har sitt pris.
Jag kan inte dela allt med henne.
Det vill jag inte utsätta henne för.
Separata liv.
Jag trodde att det skulle bli bättre om vi flyttade hit...
men det blev ännu sämre.
Tråkigt.
Sen mötte jag en kvinna på jobbet...
och hon förstår vad jag gör.
Hon ser mig på ett annat sätt.
Jaha.
Du har tur som får åka omkring, Philip.
Som glada människor på semester.
När jag är med henne...
är det nånting-
Vad ska du göra, då?
Vet inte.
Det kan aldrig bli vi två.
Varför inte?
Hon är gift.
Vi är dömda.
Grattis till din nya säkerhetsklassning.
Tack, Arkadij Ivanovitj.
Var det nåt annat?
Jag vill bara, Arkadij Ivanovitj, säga att det sista jag vill...
är att underminera er.
Det är en stor förmån att ha familjeband som ni.
Klart ni ska använda dem.
Väldigt väst-likt.
Jag blir förvånad över hur många av oss...
som plockar upp amerikanska värderingar om de inte ser upp.
Arkadij Ivanovitj, jag–
På det senaste träningsseminariet i Yasenevo...
berättade ordförande Andropov själv om...
hur han blev föräldralös vid 13 år.
Arbetade som lastare och signalist.
Obetydlig i starten.
Jag tror han blir general- sekreterare en vacker dag.
Arkadij Ivanovitj. Om Baklanov–
med all respekt, tror jag att istället för att släppa det...
skulle vi överväga förstärkt repatriering.
Självklart.
Det är redan på gång.
Precis vad vi behöver-
nånting som gör TV ännu mer attraktivt för barn.
Men man blir smartare! Det kallas ju Intellivision.
Säg inte att vi pratar om videospel nu igen?
Jo, och det är bra för hjärnan.
Men man gör ju nåt!
Hämta din syster, annars blir ni sena.
Stan har berättat om sin affär.
- Hur gick det till? - Vi är ju vänner.
- Vi tar vetenskapsmannen. - Okej.
Du håller på med Brad?
Går det bra?
Javisst.
Okej.
Arkadij Ivanovitj.
Sätt er.
Oleg Igorevitj har jobbat för att få högre säkerhetsklassning.
Jag fick ge honom era rapporter.
Jag förstår.
Era rapporter, Nina Sergejevna.
Inte ert arkiv.
Han vet om er Beeman-operation...
men inget om ert förräderi.
Tack för den diskretionen.
Men vi vet att han har fler tåtar att dra i.
Om han är nyfiken på mig...
kan han ta reda på vad han vill.
Jag hoppas att det är okej.
Det här är stället vi-
Gör du så här ofta?
Inte så ofta.
Jag har aldrig gjort det förr.
Det är lugnt.
Jag är nog en ensamvarg.
Jag också.
Jag är inte så militärisk av mig. Det syns kanske.
Jag ville se världen, och hamnade här.
Jag är i marinen.
Jag hoppades att det skulle finnas nån man kunde bli kompis med.
Att det fanns nån där som inte var neanderthalare.
Inte som i armén.
Tur att du inte är nån neanderthalare.
Du är fin, vet du det?
Hur kan du vara så fin?
Jag är som du.
Jag hoppades få träffa nån här.
Marinkårsstad, borde väl finnas massor av trevliga killar.
Men det funkade inte.
Nån som är känslig...
generös, snäll.
Jag gillar dig, Brad.
- Förlåt mig. - Vad är det?
Vet inte, jag gillar dig.
Det är svårt, bara.
Vill du ha en öl?
Jag förstör alltihop.
Nej då, det är okej.
Kan vi ta det lite långsamt bara?
Visst.
Vill du träffa mig igen?
Du måste inte.
Jo, det vill jag.
Förlåt mig.
Jag ringer dig.
Nej, jag ringer.
Jag ringer dig.
RYTM-ASTIK
Det är jag.
På torsdag?
Om du ger mig 10 kvällar, hittar jag 10 kvällar.
Ja, precis som du vill.
Det fixar jag.
Han har en älskarinna.
George spårade numret. Jag kollade.
Ett bostadsområde, tyst gata, ingen ute nattetid.
Okej.
Jag ska träffa Brad i morgon.
Jag måste träffa den där rörmokaren i morgon bitti.
Jag måste iväg från Martha tidigt. Och lovade henne sovmorgon.
- Sovmorgon? - Just det.
Okej, jag träffar Claudia för överlämningen...
sen äter vi en tidig middag, och sticker.
Bra.
Hur går det med Brad?
Lätt som en plätt.
- Knackar inte du? - Jag knackade.
Men jag svarade ju inte.
Nej, förlåt mig.
- Vad har du där? - Vadå?
Du gömmer nånting.
En skolbok.
Varför gömmer du en skolbok?
Det är för bibelkursen.
Du har väl ingen bibelkurs? Varför ljuger du?
INTERNATIONELLA UNGDOMSBIBELN REED STREET-KYRKAN
- Paige, vad är det här? - Jag läser bibeln.
- Vad är Reed Street-kyrkan? - Jag har träffat en tjej, Kelli.
Jättetrevlig och hon går dit. Det är som en ungdomsgård.
Hon har en sån rörig familj och det här gör henne glad.
- Du har väl ingen rörig familj? - Måste vi prata om det här?
- Paige, har du gått med i gruppen? - Vad är det?
Paige tycker att hennes familj är rörig...
och har gått med i en ungdomsgrupp som hon inte berättar om.
- Tycker du att din familj är rörig? - Glöm det!
Det handlar inte om det utan att du ljuger och gömmer saker.
- Jag måste få väl ha ett eget liv? - Och vi måste få veta om det.
Jag trodde man fick ha ett privatliv här i huset.
- Det gäller inte privatlivet! - Vi pratar om det här sen.
Stäng dörren!
Jag kanske trodde att du skulle ringa.
Du är en god människa.
Det var inte därför jag ringde.
Jag ville lära känna dig.
- Var kommer du ifrån? - Wyoming.
En liten håla nära Casper.
Jag vet, ser inte precis ut som nån cowboy.
- Du då? - Jag–
Kommer lite varstans ifrån.
Marinkårsunge. Pappa-
Pappa dog och mamma och jag var ju här.
Jag stannade kvar och jobbade som sekreterare...
tills-
Tills, vadå?
Kan inte, förlåt.
Jo, lita på mig.
Jag–
Jag blev anfallen.
Vadå, anfallen?
Herregud.
Blev du-
Jesus.
Här i stan?
Du vet, den där baren där Atlanten möter Auburn?
Kennett’s, ja.
Där var jag en kväll.
Jag var med några marinsoldater, stora, snygga killar.
De hade permission, och en av dem-
Han tog mig till ett motell som det där vi var.
Jösses, så hemskt.
Nej då, inte så-
Han blev riktigt otäck, och...
tryckte ner mig på marken.
Jag låt platt på mage...
och han pressade ner mitt huvud i backen.
Sen kom han ovanpå mig bakifrån och...
och slet av mig byxorna.
Jag minns att jag sa:
“Nej, nej!”
Jesus.
Gick du till polisen?
Ja, men marinen skyddade honom.
De sa att han inte hade permission den dagen...
utan var på nåt slags hemligt uppdrag.
Ingen kunde komma åt hans mapp. De begravde hela saken.
Vilka as!
Jag vet inte varför jag säger det här. Förlåt.
Du är så snäll.
Du är inte som de andra.
Jag är så ledsen. Tänk om-
- Om det finns nåt jag kan göra. - Nej då, ingenting.
Jag har försökt allt.
Men tack ändå.
Vet du vad han heter?
Larrick.
Andrew.
Nåt slags kapten eller så.
- Jag vet var hans mapp finns. - Gör du?
Det blir inte lätt, men jag kan hitta den.
Ta den till en advokat och bevisa att han var där.
Men tänk om nån ser att du tar den?
Jag tar den inte. Jag kopierar den.
Inget särskilt, en lång romantisk morgon bara.
Javisst.
Det skulle ni också, du och pappa-
Faktiskt, det borde ni.
Romantiken är viktig, kan jag ringa dig sen, mamma?
Om en liten stund bara.
Varför är du så uppsnofsad?
Vart tog vår romantiska morgon vägen?
- Vi har ju haft den. - Den har ju bara börjat.
Sen satt du i telefon med din mamma, som vanligt.
Jag trodde du älskade min mamma!
Vi har så lite tid ihop som det är.
Så fort vi kan klämma in nåt lite extra...
sitter du i telefon med din mamma.
- Hon ringde mig. - Be henne återkomma, då!
Varför ska jag sitta och rulla tummarna medan du pratar med mamma?
Rulla tummarna?
Är det så du tänker när vi ligger här och har det varmt och gosigt?
Jag kan inte göra nåt när du pratar med mamma på telefon.
- Det här är inte mitt hem. - Det är ditt hem.
Jag är som en inkräktare. Jag har tur som får plats i en byrå.
Du kan få en egen byrå.
Ring henne du. Jag ska inte störa.
Clark.
- Clark, förlåt mig. - Hör inte, vattnet brusar.
Förlåt, sa jag. Jag ska inte göra så mer.
Jag ringer henne inte när du är hemma.
Tvättar du håret i köksvasken?
Ja, det gör jag alltid.
Kan du sluta med det?
Eller åtminstone städa undan alla hårstrån?
Mitt hår, du borde älska mig nog-
Du borde älska mig nog för att vilja på ändra saker om jag vill det!
Jösses, vad är det med dig?
Jag vill bara ha en förändring här.
Jag får aldrig som jag vill.
Hur kan jag få till det? Jag hittar dig ju inte ens!
Du får väl försöka när jag är här, fan!
Prata med mig istället för med din mamma på telefon!
Jag tror du vill iväg, som vanligt.
Du fick vad du ville ha i morse, och nu-
Låtsas inte att inte du också ville!
Du vet vad jag ville ha, Clark.
Jo, en lång, romantisk morgon, som du hade lovat!
Men jag vill nog inte det längre.
- Men raring- - Jag är inte nån raring!
Bara gå!
Till jobbet. Stämpla in kl 9 som vanligt...
som den vanlige stämplande pärmbärare som du är.
Jag drar.
Stick du.
Jag sa ju att vi inte har mapparna än. Vad gör vi här?
Du vill ju inte höra det här från mig, Elizabeth.
Det tog 3 minuter i bilen att inse att du kom tillbaka för fort.
Brad Mullin klarar du av i sömnen...
men Andrew Larrick väntar runt hörnet.
- Om du inte är redo för honom- - Det blir jag.
Självklart känner du så.
Men jag ser nåt som du inte är medveten om.
Du är rädd, ängslig.
Du är tillbaka, men ändå inte.
Du försöker nog hjälpa till men det tog 3 minuter i bilen...
att inse att det är nåt med dig också.
Jag vill veta vad det är.
Jag vill inte förlora fler.
Det är så fantastiskt. Jag kan inte tro-
- Är det nåt fel? - Jag har inte hans mappar.
Jag förstår inte.
Varje gång jag försökte var det nån som såg mig.
Jag fegade ur.
Är du arg nu? Förlåt.
Nej, det är okej.
Jag hoppades för mycket.
Jag har sett för mycket film.
Man träffar nån och tror att han är hjälten.
Det var dumt, så tänker ingen.
Det var för riskfyllt. “Det är inte klokt”, tänkte jag.
“Jag blir kanske skjuten, för vadå?”
Förlåt, jag blir så spänd.
Det kan jag hjälpa till med.
Du behöver inte-
Bättre, va?
- Bättre. - Jisses!
Det var bättre.
Nina Sergejevna. Jag har läst din rapport...
om ditt arbete med FBI-agenten.
Då njöt du väl.
Jag beundrar det du gör.
Allvarligt.
Stressen är nog hemsk.
Vi är alla tränade att använda allt vi har för att lyckas.
Jag också, tro mig-
Oleg Igorevitj, jag har ett jobb att sköta.
Jag vet hur svårt det är. Det försöker jag säga.
Du har mitt medlidande.
Ser jag ut som om jag behöver det?
Vårt jobb handlar om lurendrejeri.
Det är kanske inte så svårt att luras med blicken och orden.
Men kroppen, och de delar som förstår kärlek...
de vill ju tala sanning. Vi tränar dem att ljuga...
och då får själen det svårt.
Min själ har det bra, Oleg Igorevitj.
Hur är det med er?
- Var så god. - Tack.
Okej.
Amen.
Kan jag få kycklingen?
Clark, är du där? Svara!
Det är din fru. Var är du?
Jag vet att du inte kan berätta det.
Vi måste prata, Clark. Ring mig.
ANSÖKAN TILL FEDERAL ANSTÄLLNING.
Hon bad, Philip. Bad!
Men om hon nu vill be en bordsbön och det är allt-
Det är inte så. De fångar upp dem som barn.
Indoktrinerar dem med vänskap och sånger...
och killar som jollrar om Jesus.
Ett svärmeri, bara.
Såg du nånting av det här när jag var borta?
Nej.
- Vi har inte varit uppmärksamma nog. - Jo.
Det har hänt så mycket.
Det borde inte ha hänt.
- Lögnerna? - Ja, det är inte likt henne.
Man skyddar dem från de stora farorna på liv och död...
och sen tränger nåt annat in i ens hem.
Ungar går genom faser, vi får hålla koll.
Så här går det. Vi släppte på garden.
Philip, du och jag vet vilka vi är.
Vi har våra värderingar, men ungarna, vad vet de?
- Vi sviker dem! - Nej, vi sviker inte.
Vi hjälper dem inte att stå emot distraktioner och konsumtionssamhället.
Se på det här landet. Kyrkor och synagogor.
Det är det som håller ihop det– opium för massorna.
- Vi äter senare i morgon. - Va?
Vi åt middag tidigt ikväll. Man ber inte bordsbön när man är hungrig.
Var inte så rationell. Vi måste göra nåt åt Paige.
- Det får vänta. - Det kan inte vänta!
Här kommer Anton.
Lämna namn och nummer så att jag kan nå dig...
så ringer jag tillbaka.
Clark, förestår du nu? Jag måste kunna nå dig!
Jag fyller i en ansökan och här finns en speciell rad.
De vill veta min sociala status, och min makes namn.
Jag älskar dig, Clark, men jag tänker inte ange falska uppgifter.
Den här ska in i morgon.
Hör jag inte ifrån dig har jag inget val.
Jag skriver dit ditt namn, Clark, för du är min make.
Ring mig.
Det är sent, jag måste hem.
- Tack. - Jag vet.
- God natt och ring mig. - Sov gott.
Stopp!
Översättning: Eva Söderqvist